Blå ett till blå två, kontrollstation alpha bravo har blivit nådd.
9 APRIL 2004 - Uppfattat, ledare ett.
Blå två, du har ett misstänksamt fordon till höger-
-som rör sig hyfsat snabbt.
Armé korpen fyra, har han sänkt farten?
Blå ett, varför kör du så långsamt? Oroad över att få böter, eller?
- Ledsen grabbar, kliade mig lite.
Phelps har stupat!
FÖLJANDE ÄR BASERAT PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
OPERATION FRIHET IRAK - DÖDSOFFER
RAMSTEIN FLYGBAS, TYSKLAND
- God morgon, sir. - God morgon.
När vi har inkvarterat oss ger vi dig en genomgång av bataljonen-
-divisions-nivån och färdigheten och på dagens summering fokuserar-
-vi på den första marin divisionen. Diabilden visar att manskapets-
-färdighet inte är så dåligt som de rapporterar.
Men som ni är medveten om, sir, så efterfrågade de förra fredagen-
-om 300 ökade förstärkningar.
Men upprorer i Al-Anbar och den senaste ökningen av dödsoffer-
-så är det inte så överraskande att de gjort denna efterfrågan.
Det är min rekommendation att vi skickar tillräckligt med förstärkning-
-för att täcka deras dödstal den senaste månaden.
Hur många av er har varit i Irak efter 9/11?
Jag vet om att du lagt ner mycket tid på dessa rapporter, men jag kan inte-
-ha en bunt analytiker som säger emot befälhavarna på fältet.
Jag vet inte. Med allt detta administrativa skitsnacket-
-börjar man undra ifall man tappar fokus på det som verkligen betyder.
Ibland önskar jag att jag var där borta.
Jag vet inte, sir. Var försiktig med vad du önskar, eller hur?
- Hej på er! - Hej.
Gissa vem som kom först på sim tävlingen.
Låt mig gissa. - Du? Det är ju toppen!
Vad tycker ni om att vi får några läxor gjorda innan middagen?
Jag tycker det låter som en bra idé.
- Vad lagar du för något? - Kycklingfilé, chili och balsamextrakt.
- Du börjar bli kreativ. - Tyst på dig.
DOVERS FLYGVAPEN BAS, DELAWARE.
Låt oss be.
Klara. Ner.
Klara. Två. Framåt marsch.
Bärare, halt.
Det där är inte trevligt.
Jag tror jag fick alla ord rätt, men jag är inte så säker.
Jag ger dig en snabb nu. "Tortellini."
T-o-r-i... Jag vet inte.
Jag läste igår natt DODs uttalande om vicekorpral Phelps, sir.
Han är från min hemstad, Clifton, Colorado.
Jag vet inte om detta kommer till oss eller Pentagon men-
-om de kommer till oss, sir. Skulle jag vara hedrad att få eskortera honom hem.
Det är lite ovanligt med en officier att eskortera en vicekorpral.
Jag vet, sir, men jag skulle väldigt gärna vilja göra det, sir.
Jag ska åka bort ett par dagar. De hämtar mig kl sex.
- Imorgon på morgonen? - Ja.
Jag erbjöd mig som hedervaktstjänst.
Det var en vicekorpral som stupade i Irak. Ung kille.
Han var från Clifton. Jag erbjöd mig att ta hem honom.
Vad handlar det här om, Mike?
Det handlar inte om någonting. Han var från Clifton, det är allt.
Det blir en snabb färd, Stacie. Jag kommer hem nästa vecka.
EXPLOSIVA MATERIAL - INGA. HANDLING - FORTSÄTT.
SÄG INTE TILL MAMMA!
Hälsa familjen att jag beklagar för deras förlut.
Det ska jag.
Jag älskar dig.
DOVER PORT BÅRHUS
Kvarlevorna kommer att resa runt när de flyttas från en plats till en annan.
Vid varje byte måste du kolla så att allting har blivit utfört korrekt.
Vid varje bytespunkt, oavsett transport sätt, ska du avge honnör.
Din tjänstgöring, är inte klar förrän du har-
-levererat kvarlevorna till begravningsentreprenören.
Hedersvakten är inte tvungen till att stanna på begravningen.
Om du stannar finns det specifika riktlinjer när du möter familjen.
Du får aldrig diskutera om hur den avlidna dog.
Du får inte heller spekulera i hur döden kan ha uppstått.
Du får lämna över de personliga föremålen till närmaste anhörig.
Dessa föremål måste vara vid din sida tills du lämnar över dem.
Gentlemän, vi har våran första avfärd idag.
Vi går ut till gatan och gör honnör tills alla kvarlevor åkt.
Vi har fått ta emot många dödsfall denna veckan.
Han är inte redo för avfärd idag.
Kvällens attack förde med sig otroligt våld-
-mellan upprorsmännen och samlingstrupper genom Irak.
Marin soldater i Fallujah anföll idag den kaos fyllda staden från olika håll-
De möttes av tungt beväpnade gevär och granater.
Jag antar att du inte visste om att mariner kunde sy.
Han var rätt imponerande, din vicekorpral.
Han var så pryd för att vara en ung man.
- Jag kände honom inte. - Du kan vara säker på-
-att han uniform kommer vara perfekt. - Det uppskattas, Översten.
Om det är nu eller senare, spelar det ingen roll.
Men ifall att...
Han är en psykolog för militären. Allt är konfidentiellt.
- Det är bra, tack. - Det är bara så du vet om det.
Överste Strobl, sir. Du åker om en kvart.
Transporten kör dig till Philadelphias flygplats-
-som du därifrån tar dig till slutstationen Dubois, Wyoming.
Wyoming? Jag trodde jag skulle åka till Colorado, Clifton?
Han värvades uppe i Colorado, men hans föräldrar bodde i Wyoming.
Det är där hans familj vill ha honom begravd.
- Går det bra? - Självklart.
Jag har vicekorpral Phelps personliga värdesaker.
Vi gör nu våran inventering och omsättning.
Phelps föräldrar är skilda, så du har en extra flagga att framföra till dem.
På det sättet får modern och fadern varsin.
Om du kan se att allting är här, skriv då på inventeringen.
Jag har även ett brev skrivet från Phelps pluton befälhavare till familjen.
Översten, bårhusets specialist gjorde sitt bästa.
Men de här kvarlevorna är inte rekommenderat att titta på.
Det har varit mitt privilegium att ta hand om honom, sir.
Det var allt, vi behöver göra en sista identitets koll innan avfärd.
Jag behöver dig till att bekräfta att det här är vicekorpral Chance Phelps-
-och att du är klar för avfärd.
- Känns allt bra? - Ja, jag mår bra.
Vi är snart framme.
- Kör du alltid så här eller? - Jag började för bara sex månader sen.
Ingen i min familj är i det militära och ingen av mina vänner heller.
Men jag tänkte på att ta värvning.
Men jag var en feg skit. Förlåt, jag menar för feg.
Du kan säga skit.
Och håret. Jag är med i ett band.
Och man måste ha det långt för att damerna ska vara nöjda.
- Dudå? Vad är din historia? - Min historia? Den är komplicerad.
- När tog du värvning? - När jag var sjutton.
Mina föräldrar var tvugna att skriva på någonting för att jag var minderårig.
- Det är ungt. - Jag vet.
Men jag stod inte ut med tanken att vänta ett helt år till.
Allt jag ville var att bli en marinsoldat, så jag tog värvning.
Du går ut rekryteringslägret, du tycker att du är på topp, du reser-
-och ser saker du aldrig trott du skulle få se.
Det är tufft såklart, men det är kul.
- Det är kul? - Ja.
Jag menar allvar.
Jag måste vara ärlig. Ta inte illa upp, men...
Jag förstår inte riktigt vad vi gör där borta.
Förra sommaren så åkte två killar från min skola dit-
-och en av dem blev skadad rätt rejält.
Och det senaste jag hörde var att han var på Reed någonting sjukhuset.
- Walter Reed. - Ja.
Den andre, han kom aldrig tillbaka.
Jag ville bara göra någonting.
Hej, Henry. Hur är det?
Översten, när du är redo.
- Vill du göra mig en tjänst? - Visst.
Låt familjen veta om att vi tänker på dem.
Det ska jag. Du är en bra man, Rich.
- Tack. - Sköt om dig.
Visst. Vi ses.
Väkommen till Northwest Airlines. Passet, tack.
Jag har ett papper här.
Han är den militära skyddsvakten. Jag checkar in honom.
Jag bokade dig igenom Billings-
-men du kan få dina väskor i Minneapolis inatt.
Jag uppgraderade dig till första klass hela vägen till Billings.
Tack. Det uppskattar jag.
Tack för din tjänst.
Tack igen.
Bälten, skor och bärbara datorer i en separat låda.
All metall ur fickorna.
Din väska måste igenom, sir.
Du kan kolla väskan, men den kan inte gå igenom x-ray maskinen.
Var snäll och säg inte till mig hur jag ska sköta mitt jobb.
- Väskan kan inte gå igenom. - Du bestämmer, det tar längre tid.
Väsk koll. Man.
Jag vill att du tar av dig jackan och lägger den i en låda.
Jag kan inte ta av mig jackan. Du kan muddra mig.
- Finns det någon chef här? - Inte precis här.
Ta av dig jackan. Den måste igenom maskinen.
Jag tar inte av mig jackan och svärtar ned uniformen.
Du har mycket metall på jackan. Den måste igenom maskinen.
Ta mig till ett privat rum och muddra mig där.
Vänd dig om, tack.
- Ursäkta mig, sir, är du skyddsvakten? - Ja.
Jag behöver gå ner till plattan och kolla på lastningen.
Visst.
- Vart kommer du ifrån? - Colorado.
Det var längesedan jag var där.
- Du då? - Lite överallt. Min far var med-
-flygvapnet, så vi flyttade ofta.
- Hur var det? - Det var okej.
Jag saknar det faktist nu när jag har stadgat mig här.
Vi väntar här. Han kommer runt här alldeles strax.
Ja, att flytta runt är rätt skönt när man är singel-
-men sen gifter man sig och skaffar barn, det blir en helt annan sak.
- Brukar du vara skyddsvakt eller? - Nej, jag arbetar i ett bås.
- Jag gjorde det här självmant. - Det måste vara tufft.
- Jag behöver bekräfta. - Ja, gör du så.
- Du kan stå här om du vill. - Tack.
- 2A? - Ner till höger.
Ursäkta mig, tack.
BUSH FÅR INTE GE VIKA
- Vill ni ha någonting att dricka? - Jack daniels med is, tack.
- Och till dig, sir? - Vatten, tack.
- Vad är det, är du i tjänst eller? - Ja, det är jag.
Ursäkta mig, sir?
Jag vill att du tar den här.
Det kommer dröja några minuter. Ursäkta för förseningen.
Vi väntar på ett transportband.
Men vi ska få av all bagage först, sen ska vi ta bort alla delar.
Jag vill att han hålls separat ifrån det övriga bagaget, om det är möjligt.
Det är så vi har tänkt det. Vi flyttar honom inte med de andra väskorna.
Okej. Låter bra.
Det är en annan skyddsvakt här från Dover.
- Jag har träffat många av er nyligen. - Ursäkta mig.
Godkväll.
Godkväll, sir. Jag väntade mig inte att se er här.
Jag har ett byte här. Hur går resan än så länge?
Det har gått fint. Det är konstigt dock, sir.
Alla vet om det, utan att jag berättar det.
Både i Philadelphia och än så länge här i Minneapolis.
Jag antar att de listar ut det tack vare uniformerna.
Ja, det händer mig med, vilket är...
...Okej, för att jag är inte riktigt intresserad utav att förklara det.
Det verkar som att din kommer ut nu.
När du är redo går vi över till lastmagasinet och gör allting klart.
Okej, ge mig en minut bara. Jag behöver fortfarande bekräfta.
Vart ska du, sergeant?
Jag ska till Rochester. Det är nästan 15 mil härifrån.
Min familj möter oss där.
- Är du släkt med den avlidna? - Ja, sir. Han är min bror.
Ta hand om dig, grabben.
- Tack, sir. - Detsamma.
Så han kan stanna här hela natten?
- Ja. - Ni behöver inte flytta honom?
Oroa er inte. Ingen kommer nära honom.
När du är klar så har vi en taxi väntandes för att köra dig till hotellet.
Faktist så, om jag bara kan få en stol så har jag det bra här.
Jag vill hemskt gärna inte lämna honom ensam.
Vill du sova här inne?
Jag måste kolla med min chef. Jag är inte säker på om vi får det.
Kan du det? Jag vet att det är sent men jag skulle verkligen uppskatta det.
Jag hade det här i bilen. Det borde vara bekvämare än den stolen.
- Tack. Jag uppskattar det. - Ta hand om dig.
Godnatt.
- Du måste vara skyddsvakten. - Mike Strobl.
- Tom garrett. - Hur är det, Tom?
- Varifrån fick du den stridsremsan? - Desert Storm.
Jag flög en A-10 i Desert Storm. Vi slet upp det rejält där borta.
Ni var duktiga. Jag var löjtnant för artelleri bataljonen, marin divisonen.
Har du varit där nu på senaste?
Nej, jag håller på med räkning nu. Jag analyserar arbetskraften på Quantico.
Jag antar att du såg tillräckligt i Kuwait?
- Nej, inte så mycket. - Man saknar det verkligen vissa dagar.
Ursäkta mig.
Tack. Tack.
- Annie. - Mike.
Jag antar att vi är resekamrater timmarna framöver.
Jag har ton av tidningar. Jag delar gärna med mig.
Tack.
HET SOLDAT SITTER BREDVID MIG PÅ PLANET
Det är marinsoldat, faktist.
- Vad pinsamt. - Det gör inget.
Jag förstår inte hur snabba ni blir med tummarna på de där sakerna.
Jag har mycket att berätta.
Välkommen till Billings.
Jag kommer att be er att sitta kvar en stund.
Under den här flygturen hade jag äran att föra kvarlevorna av en stupad marin.
Jag kommer att besvära en liten stund medans skyddsvakten stiger ur planet.
Jag visste inte. Jag är så ledsen.
Det är okej. Tack för sällskapet.
- Nu ska jag till Cheyenne. - Tack för dina lugna flygturen.
Vad var namnet på din marin?
- PFC Chance Phelps. - Chance Phelps.
Jag vet nanmnet på varje KIA jag har burit.
- Ta hand om dig själv. - Tack. Du med.
Jag är Gary, från Raffertys begravningsbyrå.
- Mike Strobl. - Det är en ära att få träffa er, sir.
Jag har en likbil redo att åka.
Vi bör åka så snart som möjligt. Vi har en lång väg framför oss.
Det tog mig över fem timmar att komma upp hit i morse.
Jag kände inte Chance så bra. Jag har känt hans far i flera år.
Jag är glad över att han äntligen är hemma.
- Du måste vara Major Thompson. - Ja, sir. Mike Thompson-
-från I&I 223 nere i Salt Lake City. - Trevligt att träffas, Major.
- Jag antar att du haft en jobbig vecka. - Ja, sir.
Sergeant Burton och jag körde hela natten för att komma hit i lördags.
Vi underrättade modern klockan två på lördagsmorgon.
Jag hoppas att jag aldrig mer får göra om det.
- Hur har familjen det? - Det är svårt att säga, sir.
Ibland tror jag att de har det bra men sen...
Du vet. Det är svårt säga.
- Hur har du det? - Okej.
Det har bara varit en lång vecka, sir.
VFW Post uppe i Dubois har en till- -ställning ikväll för att hedra Chance.
- Du kanske vill komma upp för det. - Okej, det låter bra.
- Jag är glad över att du är här, sir. - Jag med.
Ditt hotell är uppe i Dubois, precis där ceremonin kommer vara.
Du kanske ska gå och göra det redo.
-Jag ber om ursäkt för all körning. - Inga problem, Gary.
Om jag kan få dig till att skriva under papperen är vi klara för idag.
Jag har några föremål som familjen vill ha inuti kistan.
De vill helst inte visa kvarlevorna så jag antar att det passar bäst nu.
Ja, det låter bra, och jag behöver kolla till hans uniform.
Du vet väl om att kistan kommer att vara stängd under begravningen?
Jag förstår men jag måste bara kolla så att han klar.
- Han har sex remsor. - Och är en PFC, otroligt.
Folket hos Dover gjorde ett bra jobb.
De visste om att han inte skulle synas och hans uniform är perfekt.
Jag ska ta hand om pappersarbetet.
Om du är klar så..
Ursäkta, är du marinen som förde hem Chance?
Ja, sir. Mike Strobl.
Semper Fi, överste. Jag är Charlie Fitts.
Hela staden är dig tacksam.
Det var min ära. Korea?
Det är ett privilegium att få möta en första divisions marin.
Det är några här som väntat hela kvällen på att få träffa dig.
Det här är skyddsvakten till Chance. Överste Strobl.
Larry Hertzog. Välkommen.
- Robert Rouse. - A.V Scott.
Här har vi Gunny Mulcahy. Handledare till Chance.
Och Furir Michael Arenz.
Han var med Chance när han avled.
Furir.
En kall öl till mannen här, Jenny. Han har rest långt och ensamt.
- Kände du Chance? - Nej, jag kände honom inte.
Där missade du någonting.
Många värvade, jag själv inräknad-
-förlorar en del av sin personlighet när de går igenom träningslägret.
Det jag menar är att Chance, han kom tillbaka från träningslägret-
-och då var han en marin, men han var också Chance.
Det samma skrattretande leendet.
Han kunde komma ifrån vad som helst genom att bara le.
I vårat första anfall i Ramadi-
-skriker alla: "Ta era jackor! Ta era gevär!"
Alla var rädda. Ungefär som, "Välkommen till Irak."
Alla springer för att komma till bunkern.
Phelps, han har sina badtofflor på sig, han har sitt gevär och springer ut-
-och skriker: "Vart är dem?". Alla skriker, "Kom in hit nu!".
Han står kvar där ute i sina badtofflor.
Om ni ursäktar oss, vi behöver gå.
Vi bygger någonting speciellt för att ta upp honom till kyrkogården imorgon.
- Finns det något jag kan göra? - Du har gjort tillräckligt.
- God natt, Överste. Tack. - God natt.
Konvojen rör sig vidare för att göra en rutin kontroll genom södra Baghdad.
Chance skulle inte ens varit med den dagen.
Det var hans vilodag. När han fick reda på att vi skulle gå, gick han också.
Chance var uppe i tornet för att hålla utkik. Det var hans position.
Det farligaste jobbet en marin kan ha.
Ja, där uppe är man rejält utsatt.
Han älskade det dock. Det fick mig att vara säker när jag såg skorna där uppe.
I Irak var Chance ett par skor i storlek 12 som höll koll på oss.
Hur som helst så var vi ute och körde. Helt plötsligt smäller det till rejält.
Det var en vägbomb som hade detonerats framför oss.
Jag hoppade ur för att kolla runt om bilen...
Det var galet. Kulor vinade förbi oss överallt.
Det var kaos, bara helt kaos, men-
-jag kunde höra bakom mig att Chance gevär började skjuta-
-oändligt mycket ammunition rakt ut över öknen.
Så jag tänkte, "okej, den delen av konvojen klarade sig."
Han uppmärksammade de andra mot sig själv så att resten kunde ta skydd.
Så efter att jag kollat de första två fordonen-
-springer jag tillbaka till vårat fordon och-
-jag såg Chance, skjutandes överallt. Han sköt upp i luften, överallt.
Helt oregelbundet.
Jag skrek på honom: "Herregud, Phelps! Skjut inte fåglarna!"
Jag trodde han försökte skrämma dem eller något.
Hans finger var fortfarande på avtryckaren, skjutandes-
-men hans huvud var lutande.
Jag gick närmare och såg blod komma ifrån hans huvud.
Väl inne i bilen kollade läkaren på honom och bekräftade att han var borta.
Sex stycken av oss höll honom i våra händer hela vägen tillbaka till basen.
Jag tänker på det hela tiden.
"Vad kunde jag gjort bättre? Vad kunde jag ha gjort annorlunda?"
Vad säger man till någons mamma när de säger till en-
-"Det är inte ditt fel. Du kunde inte ha gjort någonting."
Jag var skyldig han att rädda honom. Jag var den som tränade honom.
Jag kan bara inte förstå att jag är här och inte han.
- Jag är glad över att du är här. - Tack, sir.
Det betyder mycket när du säger det.
Han skulle vara hedrad över att få veta vilken-
-högt rankad överste som förde honom hem.
- Sir. - Furir.
Vad den grabben måste leva med.
Jag borde varit där.
- Det var inte din tid. - Det var precis min tid.
Jag visste att klockan tickade och att min tid snart var där.
Men jag bara fortsätte ignorera det.
Bortsett ifrån mitt i natten när jag-
-skulle kolla listan över dödsoffer och bad om att inte känna igen något namn.
Jag vet inte, jag bara...
Jag blev van över att se min fru och mina barn varje dag så-
-jag skickade in en ansökan över ett annat officer uppdrag-
-och det blev godkänt.
De måste ha behövt er här.
Mina vänner åkte. Killar jag var i Desert Storm med åkte.
Jag stannade hemma. Jag var tränad till att strida.
Om jag inte är där, vad är jag då?
Dem killarna, killar som Chance...
- Dem är mariner. - Och det tror du inte du är?
Vilja vara med sin familj varje kväll.
Tror du att du behöver be om ursäkt för det?
Det är bäst att du slutar där, sir. Du förde hem Chance.
Du är hans vittne nu.
Utan ett vittne försvinner de bara.
Är du skyddsvakten till Chance?
- Mike Strobl. - John Phelps, pappa till Chance.
Det här är min fru, Chris, styvmor till Chance.
- Välkommen. - Och styvfar till Chance, Jeff.
Och det här är Chance syster, Kelly och hennes fästman Rob.
Jag är Chance mor. Tack för din tjänst.
Det är min ära. Jag är hemskt ledsen för eran förlust.
Var god och slå er ner.
Tack.
Först vill jag att ni ska veta att under hela vägen-
-så behandlades Chance med värdighet, respekt och heder.
Jag har ett brev från Chance platonschef.
Tack.
Jag har också en del av Chance saker.
Den är fortfarande inställd på Baghdads tid.
Här.
Det här är medaljen som mormor gav honom.
Kommer ni ihåg?
Jag vill att ni ska veta att ni inte är själva om att sörja idag.
Överallt i USA, från Virginia-
till Delaware, Pennsylvania, Minnesota-
-Montana och Wyoming så tänker människor på er och de ber för er.
Ni ska veta att Chance har berört många människor.
Det är en sak till jag vill att ni ska ha.
En flygvärdinna gav mig den här i Philadelphia-
-och det verkade som att den var viktig för henne.
Jag tänkte spara den som ett minne från resan-
-men sen insåg jag att det inte var mig hon gav den till.
Hon gav den till er.
"9 April, 2004...
Till familjen av PFC Chance Phelps.
Kära Mr. och Mrs. Phelps.
Jag säker på att ni nu har lärt er utav Chance bortgång.
Jag har inga ord för att förklara hur ledsen jag är för eran förlust.
Chance betydde allt för mig-
-och alla andra här i andra plutonen.
Jag vet att föräldrar inte får ha favoriter, men-
-lita på mig, plutonschefer har det.
Chance var en unik karaktär.
När de flesta mariner skulle skryta och få övermod-
-skötte sig Chance sitt i tystnad-
-och han fick folk att underskatta honom.
Hans snabba leende och vänliga beteende-
-var alltid avrustande och varmt, men det var inget att missuppfatta.
Han var skarp inom strid och lugn inom vänskap."
Var god sitt ner.
Vi är här för att hedra livet av Chance Russell Phelps.
"... var god medveten om att han dog som en hjälte-
-men viktigast är att han levde som en hjälte.
Det är ironiskt men jag är säker på att om världen hade mer män som Chance-
-så skulle det inte behövas någon marintrupp.
Eld. Redo. Sikta. Eld.
Från Presidenten av USA och kommendören av marintruppen-
-och en tacksam nation, var god och acceptera denna flagga-
-som en symbol för er sons trogna tjänst till hans land.
Från Presidenten av USA och kommendören av marintruppen-
-och en tacksam nation, var god och acceptera denna flagga-
-som en symbol för er sons trogna tjänst till hans land.
Tack.
Lägg era mobiltelefoner i lådan, tack.
Får jag be dig att komma hit?
Ta av er skorna.
Chance Phelps bar sin St. Christopher medalj-
-när han mördades på den goda fredagen.
Åtta dagar senare gav jag över den medaljen till hans mor.
Jag såg på medan de bar honom de sista 14 metrarna.
Jag kände att så länge han fortfarande rör sig-
-är han på något vis vid liv.
När de lade ner honom i graven, slutade han att röra sig.
Jag kände inte Chance Phelps innan han dog.
Men idag... Saknar jag honom.
Kom hit. Gruppkram.
Hur har ni det?
En undertext av: TAFFI
www.SWESUB.nu
TILL MINNE AV KORPRAL CHANCE PHELPS (1984-2004)